År 1300 f.v.t.
I 400 år har hebræerne været slaver i Egypten.
De har tilvirket dets statuer, dets byer og dets herlighed.
Efter al den tid har de aldrig glemt deres hjemland -
- eller deres gud.
Gud har ikke glemt dem.
Tekster: Team Irene www.nxtgn.org
Faraos palads, Memphis
Det er sandt. Hittitterne har lagt 16.000 soldater i lejr uden for Kadesj.
Hvorfor er dog uklart.
Hittitterne pønser på at krydse grænsen.
Det er indlysende.
Hvad skulle de ellers have for?
De foregriber en invasion fra vores side, ifølge vores oplysninger.
De tror, vi er ved at forberede et angreb, -
- hvad vi jo ikke er.
Hvad jeg hverken ønsker eller agter at gøre, er at sidde her -
- og vente, indtil vi er i kamp med hittitternes hære -
- uden for paladsets mure.
Kom.
Hvad siger indvoldene?
De siger ikke noget.
De antyder.
Og det kan fortolkes. - Så fortolk dem.
Vil vi sejre eller tabe ved et forebyggende angreb?
Er det ja eller nej?
Det står ikke klart.
Men det gør noget andet.
Under slaget vil en leder blive reddet, -
- og hans redningsmand vil komme til at lede.
Så bør indvoldene også sige, at vi vil forsage al fornuft -
- og lade os lede af varsler.
Mægtige Sakhmet.
Farao drikker i dit navn og beder om en sejr -
- over hittitterne ved Kadesj.
Når din tid engang kommer, må du afskedige hende som det første.
Det skal jeg nok.
Jeg forstår ikke, at min far ikke har gjort det.
Men skulle det ske, -
- at du ser mig komme i livsfare, så rid den anden vej.
Jeg mener det.
Når jeg ser på jer, ser jeg stadig de to drenge, -
- der voksede op sammen, som var de brødre.
Skulle noget bevirke, -
- at I glemmer det ...
... så lad disse minde jer derom.
De er lange nok til at kunne bruges til hest, -
- men ikke så lange, at man snubler over dem.
Det er hans.
Du har fået mit.
Det er, som jeg vil have det. I har fået hinandens, -
- fordi I skal beskytte hinanden.
Lov mig at gøre det.
Altid.
Seti! Seti! Seti!
Seti!
Dér!
Opstil division Amon mod nord, division Ra i midten -
- og Ptah mod syd. Seth er vores reserver.
Reserver? - Ja.
Vi må sørge for at styrke vores midte.
Du skal bare sørge for at slås.
Overlad taktikken til mig.
Fyr!
Til angreb!
Få Ramses væk!
Nu!
Gør omkring! Gør omkring!
Moses! Moses! Moses!
Moses.
Hvad skete der?
Ikke noget.
Jeg stillede generalerne samme spørgsmål. De løj også.
Jeg er træt af det.
Han mener, der skete noget.
Men det gjorde der ikke. - Og det betyder?
Ypperstepræstindens profeti.
Hun sagde, hun ikke kunne se, hvem der ville vinde.
Den anden. "En leder vil blive reddet" ...
... og så videre.
Reddede du min søns liv?
Ja.
Sid ned.
Tak er et fattigt ord, men ...
... tak.
Jeg ved, du ikke tror på varsler eller profetier, -
- men det gør jeg.
Det respekterer jeg.
Men det her er uden betydning.
Det giver slet ikke mening.
Fordi du ikke er af mit blod?
Ja.
Nej, du kan ikke efterfølge mig.
Ikke på gængs vis.
Ikke på nogen vis.
Ikke på nogen vis, vi kan forestille os.
Det er skrækkeligt at sige sådan om sin egen søn, men jeg ...
... har mere tiltro til dig end til ham som regent.
"Hittitternes stridsvogne -
- tordnede gennem vore rækker og indledte angrebet.
Jeg stod omgivet af fjender, -
- uden garde, uden skjoldbærer, -
- overladt til at kæmpe for mit liv.
Kun med gudernes hjælp lykkedes det mig -
- at besejre fjenderne og slutte mig til division Ra."
Stop der.
Er der noget, du kunne tænke dig at omformulere?
Nej.
Skal jeg fortsætte? - Nej, resten er sikkert udmærket.
Hvad er næste punkt? - Pitom.
Hvad med den?
Problemerne. Med slaverne.
Nuvel. Ramses.
Hvad?
Tal med statholderen deroppe og undersøg sagen.
Mig?
Byen bliver din en dag. Vis lidt interesse for den.
Hvad mere?
Lad mig tale med statholderen.
Nej.
Jeg tager derop.
Det er under din værdighed.
Det er under enhver hærfører.
Lad mig gøre det.
Ramses ...
Kan vi ikke glemme, hvad der skete -
- på slagmarken?
Havde vi været i hinandens sted, -
- ville jeg også have reddet dit liv.
Det ved jeg.
Det var et flot kast.
Også selvom guderne førte din hånd.
En smule gift i blodet er gavnligt.
Det gør en mindre sårbar over for det næste giftige bid.
Måske endda min fars.
PITOM
Velkommen til Pitom.
Man vænner sig til lugten.
Det ser ud til, at statholderen tager godt for sig af sine midler.
Det er ikke en post, alle tragter efter, høje prins.
Der skal visse bekvemmeligheder til for at holde ham munter.
Ved du, hvad problemet er? Folk lever for længe nu om dage.
Hvert eneste år falder dødsraten i forhold til fødselsraten.
Og disse mennesker ...
De formerer sig, som var det en svir.
Er det et problem at have en stor arbejdsstyrke?
Nej, naturligvis ikke. Det gavner produktiviteten.
Men kun op til en vis grænse.
Når masserne helst så en død, så er det et problem.
Så enten får jeg flere soldater til at opretholde ro og orden, -
- eller også tynder jeg ud i bestanden.
Hvis du begynder at slagte folk -
- uden anden grund end denne tyndbenede teori, -
- så fremelsker du bare det, du siger, du gerne vil undgå.
Så giv mig de soldater.
Lad os gå ned og tale med dem.
Hvorfor dog?
Du frygter en opstand. Lad os se, om frygten er begrundet.
Ved at tale med dem?
Ved at iagttage dem, -
- mens jeg taler med dem.
Man kan lære meget om folk -
- ved at se dem i øjnene.
Så skal jeg fortælle dig noget -
- om hebræerne.
De er et rænkefuldt, krigerisk folk.
Er du klar over, hvad "israelit" betyder på deres sprog?
"Den, som kæmper med Gud".
"Den, som brydes med Gud".
Der er forskel.
Jeg er muligvis ikke så lærd som dig, hvilket jeg åbenbart skal høre for, -
- men jeg trækkes med dem hver eneste dag.
Jeg ved, hvad jeg taler om.
Du behøver ikke at gå med. Jeg går selv derned.
Stop!
Hvorfor skal han straffes?
Han er en ballademager, høje prins.
Hvorfor smiler han?
Han påstår, han ikke mærker smerten.
Hvorfor så piske ham?
I er ikke blevet tilfældigt udvalgt.
Jeg bad om at tale med de ældste.
Hvad beder I til?
At se Kanaan igen.
Kanaan igen? I har aldrig set det.
Jeg har set Kanaan, og det er -
- beboet af stammer, der er barskere end Egyptens militær.
Så skulle I vende tilbage dertil, vender I aldrig tilbage derfra.
Gud siger noget andet. - Jeres gud? Abrahams gud?
Ham, der siger, at I er noget særligt? Hans udvalgte folk? Kom herhen.
Kom.
Han tager fejl.
Du er ikke overbevist, og det er et problem.
For efter overtro følger fanatisme -
- og derefter optøjer og derefter revolution.
Og det hele begynder med de ældste. Hvad er dit navn?
Hvad er dit?
Det skal jeg sige dig.
Jeg er Moses, søn af Bitja, sønnesøn af Horemheb.
Nedskriv hans og de øvriges navne.
Før den næste gruppe ind.
Mit navn er Nun.
Høje prins!
Stands! - Lad ham passere.
Den ældste har noget at sige til dig.
Men ikke her.
Hvor og hvornår?
Bedehuset i aften.
Her.
Jeg ser, du overlevede din udflugt.
Beklager ventetiden.
Jeg venter ikke.
Hvordan gik det i stenbruddet? - Fint.
Du så, hvad jeg må trækkes med.
Er der flere fortegnelser, du vil se, inden du tager af sted?
Du kan fortælle mig, -
- om alt det her er blevet indberettet til Memphis.
Er det blevet godkendt på skrift?
Selvfølgelig er det det.
Gør det noget, vi ser efter?
Selvfølgelig gør det ikke noget.
Men jeg forstår ikke, hvad der er galt. Har jeg gjort noget, der mishager dig?
Og kan jeg gøre noget for at behage dig?
Du kan holde op med at leve som en konge.
Du er ikke konge.
"... og I skal bebo Kanaans land."
Kanaan er allerede beboet.
Gud har lovet, at vi kommer dertil igen.
I lænker eller i kister?
Som et frit folk -
- til et land, der flyder med mælk og honning.
Kan de ikke vente udenfor? Vi er ikke farlige.
Vent ved hestene.
Tror du på tilfældet?
Som på så meget andet.
Jeg tror ikke, det her er et tilfælde. - Hvilket?
At du kom til Pitom.
Hvorfor er du her? - I embeds medfør.
Sæt jer.
Hvem er din far?
Jeg ved, du ikke kender hans navn.
Du ved, han var general i faraos hær, -
- men din mor har aldrig sat navn på ham.
Jeg kan se, det gør dig beklemt.
Det her vil interessere dig.
Der var ingen general.
Den kvinde, du kalder din mor, har ingen børn.
Du er født som slave.
Du må ikke gå.
For din skyld må jeg hellere.
Jeg går.
Hvis du går nu, skal du nok komme tilbage.
Du har jo altid følt, at noget var forkert.
Bliv her.
I andre går ud.
Ud.
Det år du blev født, -
- blev det profeteret, at en leder skulle fødes -
- og udfri os af trældommen.
Så der udgik en befaling fra Memphis, -
- at hebræernes førstefødte drengebørn skulle dø.
Det ville dine forældre ikke vente på.
Den mindste chance for at redde dig var bedre end slet ingen.
De gav dig til din søster.
Hun lagde dig i en kurv og bar dig ned til floden -
- og satte dig ud, hvor hun vidste, -
- at farao Paramessus datter Bitja badede.
Bitja tog dig til sig og din søster, Mirjam, til tjenestepige -
- og opfostrede dig som sit eget barn.
Hun elskede dig formentlig, -
- men hun fortalte hverken dig eller nogen anden sandheden.
Du er hebræer.
Sandheden?
Sandheden er, at det ikke engang er en ret god historie.
Jeg troede ellers, at jeres folk var så gode til at fortælle historier.
Slave!
Du der!
Forventer I en belønning for disse oplysninger?
Det er belønning nok at tjene dig.
Men skulle du have -
- en yderligere erkendtlighed i tankerne, -
- ville vi ikke takke nej.
Så har jeg et forslag.
Hvad med, at jeg undlader at dræbe jer?
Det ville være rigelig betaling.
I afskum.
Vær venlig at gå.
Gå.
Hvordan gik det?
Det kan vi tale om en anden gang. - Vi kan tale om det nu.
Om så blot for at få fred for den hær af bedemandsminer.
Sæt dig.
Vi foretager en grundig gennemgang af byens regnskaber.
Manden er tydeligvis en tyv.
Det er så deprimerende ironisk, -
- at de, som stræber efter magt, -
- er dygtige til at opnå den, men elendige til at håndtere den.
Hvad er der i vejen, Moses?
Du er syg.
Der er noget andet, der tynger dig.
Det kan jeg se.
Nej, der er ikke andet.
Må du nyde vagtsomhed ...
... ungdom og gudernes beskyttelse ...
... hele dit evige liv.
Lidt til venstre.
Nej, din venstre.
Mere endnu.
Sådan.
Den er høj.
Monumenter er monumenter, fordi de er inspirerende.
Hvad skal dette inspirere til?
Som alle andre, til styrke.
Sig det højt, hvad det end er.
Pitoms statholder står udenfor.
Han er ikke på dagsordenen.
Så send ham tilbage til Pitom.
Nej, lad os få sagen afgjort.
Før ham ind.
Det nytter dig ikke at tigge den nye konge om tilgivelse.
Grib ham!
Vent ...
Må jeg da ikke forsvare mig?
Jeg bønfalder dig.
Det vil have din interesse.
Gør det kort. - Gerne.
I enrum med kongen.
Jeg tilråder, at han og de øvrige generaler også forlader lokalet.
Javel ja.
Så det tilråder du?
Du er ikke hans rådgiver.
Nej, det er du jo. - Nemlig.
Moses ...
Moses.
Alle andre end statholderen ...
... ud.
Jeg har grufuldt nyt.
Der er du.
Nå ...
Statholderen.
Du lod ham ikke gribe.
Du fulgte ikke din øverste rådgivers råd.
Nej, han kom ...
... for at fortælle mig om et overfald på to vagter, -
- hvoraf den ene overlevede.
Jeg sagde, jeg var ligeglad.
Men så fortalte han mig en helt utrolig historie.
Han påstod at have den fra pålidelige kilder.
Da jeg gik ham på klingen, -
- indrømmede han, at de var hebraiske spioner.
Du ved, hvad jeg taler om.
Ja.
Hvad mener du om det?
Jeg mener, det er fornærmeligt, og jeg mener, det er latterligt.
Præcis. Skulle du af alle mennesker være hebræer?
Så jeg spurgte ham, -
- hvordan jeg skulle kunne tro på sådan en røverhistorie.
Kære fætter ...
... det kan du ikke.
Jeg tager noget af en chance ved ikke at tro på den.
Hvad skal jeg gøre?
Bitja!
Mor. - Manden er en tyv.
Det var min søn, der afslørede det, ikke dig.
Og han gik til din far, som ville have ladet tyveknægten hænge, -
- hvis ikke han selv lå for døden.
Men du tror på hans tomme løgn.
Jeg vil bare vide, om det er sandt. Jeg bad ikke om en overhaling.
At tale mere om det her er at værdiggøre det.
Og det nægter jeg. - Svar på spørgsmålet.
Ja eller nej?
Talte jeg til dig?
Før hende ind.
Nu!
Mirjam!
Kom og sæt dig.
Nu vil jeg stille dig nogle spørgsmål, der sikkert vil undre dig, -
- men jeg vil bede dig svare sandfærdigt.
Hvorledes kender du Moses?
Du ved, hvorledes jeg kender ham ...
... og dig selv.
Jeg har været med til at opdrage jer begge.
Du er altså ikke hans søster?
Nej da.
Og du er ikke hebræer?
Nej.
Læg din ene arm på bordet.
Ramses ... - Vær nu ikke dum!
Jeg taler ikke til dig!
Jeg taler til hende.
Læg hele armen på bordet.
Tak.
Ramses ...
Gå nu ikke for vidt.
Og hvis jeg går for vidt, hvad så?
Gå nu ikke for vidt.
Er du fast besluttet på det der?
Slip det, eller brug det nu.
Eller vil du besvare spørgsmålet?
Så fortsætter jeg.
Mirjam, jeg spørger dig igen.
Og svarer du nej en gang til, må du tilgive det næste, der sker.
Er du hans søster?
Nej.
Jo!
Nu har du en undskyldning for at slå ham ihjel.
Det er højforræderi. Han indrømmede, han vidste besked.
Det var ikke en indrømmelse!
Han ville bare undgå, at hun fik armen hugget af.
Jeg så det i hans blik.
Han tror ikke på historien.
Jeg vil heller ikke tro på den.
Du vil gerne tro på den, fordi du helst vil af med ham.
Det har du altid villet.
Jeg ønsker ham ikke landsforvist. Jeg ønsker ham død.
Det kommer nok helt af sig selv, -
- der, hvor han skal hen.
Khyan.
Tillad mig at tale med min mor.
Javel.
Kom, Mirjam.
Det er ikke mange, der ville beskytte et menneske, der blot er et tyende for dem.
Det gælder i hvert fald ikke andre i vores familie, -
- herunder mig selv.
Jeg ville ikke have sagt, hvad han ønskede at høre.
Det ville hun heller ikke.
Så højt elsker vi dig.
"Vi"?
Det er ikke sandt. - Det er sandt.
Du bar dette, da jeg bar dig ned til floden.
Jeg tog det af dig af indlysende grunde.
Det er dig.
Bindeleddet mellem dig og vores mor.
Din søster reddede dit liv.
Nu har du reddet hendes ...
... Moshe.
Mirjam.
Det gør mig ondt.
Moses!
Jeg har intet, I kan stjæle.
Min hest er død.
Vi er ikke kommet for at tage din hest, Moshe.
TIRANSTRÆDET, DET RØDE HAV
Lidt højere.
Hvad laver I?
I skal bare blive ved.
Du der, vand vores geder.
Du der.
Vent, til det bliver din tur.
Fjern jeres dyr fra trugene.
Brønden er jeres.
Hvor kommer du fra?
Et sted vestpå.
Hvor skal du hen?
Østpå.
Hvad har du gjort?
Hvad mener du?
Har du begået en forbrydelse?
Med al respekt, dine døtre indbød mig til et måltid mad.
De sagde ikke, at jeg også skulle underkastes forhør.
Om forladelse.
Jeg er bare nysgerrig.
Du er velkommen til at vaske dig inden maden, hvis du ønsker det.
Du må også gerne blive her natten over, -
- inden du begiver dig videre, -
- hvor du end skal hen.
Tak.
Beskriv Memphis for en, -
- der aldrig har været der og aldrig kommer dertil.
Der er ...
Jeg vil ikke sige "civiliseret", -
- for jeg vil nødigt fornærme nogen, men der er civiliseret.
Der er mere end får og geder.
Der er også mere end det her. - Jaså? Hvor?
Undskyld, det var ubehøvlet.
Det var ubehøvlet.
Jeg er ikke uvidende, bare fordi jeg bor her.
Det kan jeg se.
Én ting er sikkert. Dette er så absolut -
- det dejligste sted -
- herfra og dertil.
Alligevel rejser du?
Naturligvis.
Der er intet her for en mand som mig.
Hvornår?
I dag?
Kom dette øjeblik i hu.
For når ægteskabsløftet er aflagt, -
- skal I sige til verden:
"Dette er min ægtemand." "Dette er min hustru."
Jeg, Sippora ...
Jeg, Moses, tager dig, Sippora ...
... alene som den, du er.
I kærlighed til det af dig, jeg kender, -
- og tillid til det, jeg endnu har i vente.
Med respekt -
- for din lødighed -
- og tro -
- på din evige kærlighed til mig.
I alt, hvad livet måtte tilskikke os, -
- tilsiger jeg dig min kærlighed.
Hvem gør dig lykkelig?
Det gør du.
Hvad er det vigtigste i dit liv?
Det er du.
Hvor vil du hellere være?
Ingen steder.
Hvornår vil du forlade mig?
Aldrig.
Værsgo.
NI ÅR SENERE
Jeg sagde "som sådan".
Jeg ønsker ikke at drøfte mit gravmæle som sådan.
Jeg vil drøfte, hvorfor du vil drøfte det i tide og utide.
Med al respekt ...
Det burde have været sat i gang, da du besteg tronen.
Det er et stort projekt, kan du nok forestille dig.
Det samme gælder tilsyneladende mit hus.
Er der noget galt med paladset?
Det er ikke færdigt.
Det varer ikke længe.
Det sagde du også for flere måneder siden. Alt imens lever jeg der som en beduin.
Få det færdigt!
Hurtigere!
Eller skal jeg slå nogen ihjel?
Budskabet er vist sunket ind.
Flot kast, far.
Sigt en anelse højere.
Lige ved.
Har du nogensinde besteget det?
Nej.
Kunne du tænke dig det?
Mor siger, det er forbudt.
Af hvem?
Vores gud.
Har vores gud -
- forbudt os at bestige bjerge?
Ikke alle bjerge.
Kun det ene.
Det er Guds bjerg.
Du gør ham forvirret.
Det er ikke det, jeg er ude på.
Er det sundt for vores dreng at vokse op uden at tro på noget?
Er det usundt at vokse op og tro på sig selv?
Det er min tro. - Det ved jeg.
Og hans tro. - Det forstår jeg godt.
Han kan beslutte sig, når han bliver ældre. Ligesom du gjorde.
Han er allerede meget ligesom mig.
Moshe.
Hjælp mig!
Jeg tror, jeg har brækket benet.
Mere end det.
Hvad sagde du?
Hvem er du?
En hyrde.
Jeg troede, du var hærfører.
Jeg har brug for en hærfører.
Hvorfor?
Til at kæmpe.
Hvad ellers?
Kæmpe mod hvem?
Og hvorfor?
Det ved du vist godt.
Du må hellere vende hjem og se, hvordan dit folk bliver behandlet.
Før lader han sig ikke formilde.
Men de er måske ikke mennesker -
- i dine øjne?
Hvem er du?
Jeg er.
Du har slået hovedet.
Alt, hvad du så -
- eller tror, du så, derefter, -
- er på grund af det.
Uvejret ...
Uvejret begyndte, inden jeg slog hovedet.
Det var ikke et uvejr. - Nuvel.
Det var noget andet.
Men drengen var kun en drøm. - Hvordan kan du vide det?
Hvordan kan du vide det? - Fordi Gud ikke er nogen dreng.
Hvordan ser han så ud? Beskriv ham.
Beskriv ham for en som mig. - Er du klar over, hvordan du lyder?
Ja. Jeg lyder som en, der taler i vildelse.
Du trænger til mere hvile. - Ja.
Der er noget, jeg må fortælle dig.
Jeg har ikke fortalt dig hele sandheden.
Om hvad?
Om hvem jeg er.
Om hvad jeg har gjort, og hvem jeg var ...
... og hvad jeg føler.
Hvad du føler for mig? - Nej.
Det har jeg fortalt dig ærligt.
Hvil dig.
- Du må ikke forlade mig.
Du må ikke forlade mig.
Moshe.
Gershom?
Hvad laver du herude?
Ikke noget.
Jeg kan bare ikke sove.
Er du bekymret for mig?
Ja.
Det skal du ikke være.
Jeg klarer mig.
Hvad er det?
Hvad ligner det?
Ind med dig.
Ind med dig!
Hvad skal du med alle de våben?
Sikre mig, at jeg får dig at se igen.
Læg dem, og du kan se mig til evig tid.
Hvad står der?
Navnet på en, jeg kendte engang.
Det er ikke for bestandig.
Jeg får dig at se igen.
Tror du på mig?
Godt, min dreng.
Du skal aldrig bare tale folk efter munden.
Men bare vent.
Jeg får dig at se igen.
Vil du passe på den her for mig?
Gershom.
Gershom, kig på mig.
Hvad er det for en gud, der befaler en mand at forlade sin familie?
Hvis du forstår det, vil jeg forstå det.
Det gør jeg ikke.
Så jeg kan ikke svare dig.
Hvis det er, hvad tro indebærer, giver jeg gerne afkald på min -
- for at beholde dig.
Du skal ikke røre mig.
Tag af sted.
Af sted!
Gammelfar, kan du undvære en tår mælk?
Ja.
Hvor kommer du fra?
Fra havet.
Det er en smal og farlig vej.
Tak, gammelfar.
Josva. Dig kan jeg huske.
Kan du stadig ikke føle smerte?
Hold øje med hesten.
Tak. - Velkommen hjem, broder.
Aron.
Din bror.
Itamar.
Itamar, dette ...
... er din berømte onkel, Moses.
Han var engang prins af Egypten.
Jeg har det fint.
Vi har det alle sammen fint.
Du sover så trygt, min dreng ...
... fordi du ved, du er elsket.
Så trygt har jeg aldrig sovet.
Jeg hører, at jeg skal tiltale dig -
- "Ramses den Store" nu.
Moses.
Du er i live.
Det glæder mig. - Gør det?
Var det derfor, du kun sendte to lejemordere efter mig?
Min mor.
Du skal ikke give hende skylden. - Hun ønskede dig død.
Hvem tror du, gemte dit sværd, hvor du kunne finde det?
Moses.
Jeg er ikke kommet ...
... for at vælte dig af tronen.
Det angår ikke den profeti, du frygter. Det handler om noget ganske andet.
Jeg har fået at vide ...
... at forholdene her er blevet ...
... meget værre.
Vores forhold er bedre, end de nogensinde har været.
Nej.
Vi har skabt orden. - Orden?
Slaverne ...
Deres ligbål brænder nat og dag nu.
Jeg har set det med egne øjne.
Kalder du det orden?
De er slaver.
Gu er de ej. De er egyptere og bør behandles som egyptere.
De bør have samme rettigheder og blive betalt for deres arbejde.
Ellers må du frigive dem.
De er ikke egyptere.
De er slaver, Moses. Hvad havde du forventet?
De ville være fortabt, -
- hvis de pludselig skulle klare sig selv som dyr.
Du skal ikke kalde dem dyr!
Alene fra et økonomisk synspunkt -
- er dit forlangende mildest talt problematisk.
Jeg havde ikke ventet at få et klart ja.
Men jeg lader mig ikke nøje med et klart nej.
Står du og siger nej?
Jeg siger ikke nej.
Jeg siger tid.
Tid.
Du lytter til hebræerne. - Jeg lytter ikke til hebræerne.
Hvem har du så talt med?
Gud.
Hvilken gud?
Du overvejer da vel ikke hans forslag?
Kan det kaldes et forslag, -
- hvis man bliver holdt en daggert for struben?
Kan det? - Jeg tog fejl. Det er et krav.
Han er gået fra forstanden.
Han har fundet en gud. Sin gud.
Ikke en af vore.
Jeg ser gerne Moses ...
Jeg vil se Moses død.
Hørte I mig?
Ja.
Så kom af sted.
Og ...
... det samme gælder hans familie.
Moses.
Hvor er Moses?
Moses. Hvor er Moses?
Moses.
Hans familie.
Hvor er de?
Dette er ikke Moses.
Dette er ikke hans familie.
Det er en mand, -
- hans hustru -
- og hans barn.
Da de blev stillet spørgsmålet: "Hvor er han?", -
- svarede de: "Det ved vi ikke."
Bær dette syn med jer hjem -
- og tænk over, hvorfor I skulle beskytte ham.
For i morgen på denne tid -
- vil der hænge en ny familie -
- i denne families sted.
Og endnu en dagen efter.
Og dagen efter igen.
Skal det blive jeres?
Værsgo.
Jeg vil være med i kampen. - Derinde.
Josva, brug knæet.
Den er god.
Hold begge øjne åbne.
Kærv! Spænd!
Skyd!
Frem!
Kærv! Spænd!
Skyd!
Spænd!
Skyd!
Spænd!
Skyd!
Igen!
Der findes to slags krigsførelse.
Begge dikteres af antal.
Er man i overtal, -
- angriber man fjenden frontalt.
Man går direkte efter hjertet.
Er man i undertal, angriber man fra siden.
Så stopper man blodet ...
... der pumper gennem hjertet.
Hærens forsyningslinjer.
Nej.
Folkets forsyningslinjer.
Deres mad, -
- deres ejendele, -
- deres tryghed.
Hvad opnår vi ved det?
Alt.
Kun det egyptiske folk -
- kan tvinge ham til at gå ind på vores krav -
- om frihed. Vi må tvinge dem til -
- at få ham til at sige ja.
Ja?
Ja!
Ja?
Ja!
Gør som jeg!
Klar.
Har du ikke tænkt dig at gøre noget?
Det har jeg ikke sagt.
Hvad har du lavet?
Set dig svigte.
En udmattelseskrig tager tid.
Med dit tempo vil det tage år.
En hel generation.
Så længe er jeg indstillet på at kæmpe.
Det er jeg ikke.
Jeg troede, vi gjorde fremskridt.
Nu bliver du utålmodig ...
... efter 400 års slaveri.
Er jeg den eneste af os to, der intet har gjort før nu?
Jeg ved faktisk -
- et og andet om militærtaktik.
Men hvis du ikke vil høre på mig, hvorfor skilte du mig så -
- fra min familie?
Det gjorde jeg heller ikke.
Det gjorde du.
Du har ikke brug for mig.
Måske ikke.
Skal jeg så bare lade stå til?
Nu og her ...
... kan du se til.
Hellige gudinde Kebechet, jeg bønfalder dig -
- om at rense vandet i vor livgivende flod.
Hvor længe vil det vare?
Ikke længe.
Men længere end som så.
Ramses! Ramses!
Ja?
Klap i!
Gør dog noget!
Det er jo bare frøer.
Hold jer væk.
Det er urent.
Nej, ikke drikke. Det er urent.
Vi ved, at Nilen transporterer en vis mængde ler med sig.
I år er der kommet mere end normalt.
Det føres med af strømmen, aflejres på bredderne -
- og hvirvles op af krokodillernes voldsomme rasen omkring.
Deres rasen har ikke blot -
- farvet vandet ganske kraftigt, men også forpestet det, -
- hvilket fiskene døde af.
Men frøer, ved vi jo, -
- kan forlade vandet, når det er nødvendigt.
Og det gjorde de.
Men frøer har stadig brug for vand.
Og når de ikke kan finde det i byens gader, -
- hvad gør de så?
De dør.
De dør!
Og går i forrådnelse.
Og så kommer myggene og maddikerne og fluerne.
Og så ...
Og så hvad?!
Så dør fluerne.
Sig frem. - Det er hebraisk.
Hebraisk?
Læs op.
"Disse katastrofer -
- er Guds værk, -
- og de er ikke forbi. De vil blive værre.
Vi må indgå et forlig -
- til vort fælles bedste."
Guds værk?
Her er det forlig, jeg vil tilbyde jer.
Arbejdskvoterne vil blive fordoblet, -
- og I får ikke noget halm -
- at lave teglsten af.
Måske jeres gud vil forsyne jer med det.
Til at begynde med var jeg imponeret.
Det er jeg ikke længere.
Dette går ud over os alle.
Hvem er det, du straffer?
Hvad fejler den?
Den er syg.
Hvad er det?
Er det dig, der har gjort det? - Nej.
Er det dig?
Hvad er der sket med den?
Vi har gjort store fremskridt inden for lægekunsten.
Men der er stadig sygdomme, vi endnu ikke forstår fuldt ud.
Dyr er ikke immune.
Og vi har visse forestillinger om, -
- at disse sygdomme kan bæres af selv meget små væsener -
- såsom ...
En flue.
Har du været nede ved floden for nylig?
Jeg har bedt til Kebechet igen -
- og seks andre guder.
Var det det?
Er du færdig?
Det er jeg.
Prøver du at sige noget med dit fravær?
Skal det gøre mig ydmyg?
Det kommer det ikke til!
De foreløbige skøn lyder, -
- at mere end 200 hektar afgrøder er gået tabt.
Våbenmesteren foreslår, at vi flytter -
- en del af forrådet til det offentlige kornkammer.
Som en nådegerning.
Folket sulter.
Vil du have, jeg også skal sulte?
Nej.
Folket har rigeligt med vand.
De skal nok klare sig.
Læg an!
Fyr!
Læg an!
Fyr!
Er det dig?
Moses?
Bror?
Kommer du for at forhandle?
For jeg er parat.
Jeg har et tilbud til dig.
Kommer der én ulykke mere ...
... skal jeg selv nedkalde en plage over dig.
Hvert eneste hebraiske barn, -
- der endnu ikke kan gå ...
... skal aldrig komme til det.
Jeg vil drukne dem i Nilen.
Som du skulle være blevet.
Påstår du, at du ikke står bag alt det her?
At din gud står bag?
Jeg er gud her! Jeg er gud her!
Nu skal det vise sig, hvem der er bedst til at slå ihjel.
Dig -
- og din gud ...
... eller mig.
Godt, du kunne komme.
Har han gjort, som du befalede?
Ikke endnu, men hans eget folk er begyndt at vende sig mod ham.
Og hans hær? - Det kommer.
Jeg er ikke enig.
Der skal ske noget endnu værre. - Jeg er ikke enig.
Mere end dette ville være ... - Hvad?
Hvad ville du sige?
Grusomt? Umenneskeligt?
Det er ikke let at se -
- mennesker, jeg er vokset op hos, lide så voldsomt.
Hvad med de mennesker, du ikke er vokset op hos?
Har du tænkt på dem?
Du føler stadig ikke, de er dit folk, vel?
Så længe Ramses har en hær bag sig, vil intet ændre sig.
Mere end dette er blot hævntørst.
Hævntørst? Efter 400 års brutal undertrykkelse?
Disse faraoner tror, de er guder. De er ikke andet end kød og blod.
Jeg vil se dem krybe og tigge om, at det skal få en ende!
Jeg er træt af at tale med en budbringer!
Hærfører!
Jeg har hørt Ramses' sidste trussel.
Så lad mig fortælle dig, hvad der nu skal ske.
Nej ...
Det gør du ikke.
Det vil jeg ikke være med til!
Rolig.
Vent. - Moses?
Lad ham være.
Khyan. - Moses.
Jeg kunne få dig slået ihjel.
Det tvivler jeg på.
Så skal du gøre det selv.
Dine egne soldater lukkede mig ind.
Jeg er færdig med at forhandle.
Det er ikke derfor, jeg er kommet.
Jeg er kommet for at fortælle dig, at noget er på vej, -
- som jeg ikke er herre over.
Noget, der vil gå ud over tusinder -
- og atter tusinder af egyptere.
Det vil gå ud over dig personligt, hvis ikke du godtager mit forlangende -
- og bekendtgør det offentligt, -
- inden solen går ned.
Ramses ...
Du skal ikke vende ryggen til mig!
Dette har intet med os to at gøre.
Det er langt større end det.
Det er Egyptens eksistens, der står på spil.
Solnedgang.
Derefter er det for sent.
Hvad vil være for sent?
Våg over dit barn.
Våg over dit barn i nat.
Mit barn?
Er det en trussel?
Er det en trussel? Moses!
Moses!
Sig til hele menigheden, -
- at de skal slagte et lam -
- og mærke deres døre -
- og dørstolper i aften -
- med dets blod.
Hvorfor?
Det er trist for lammene, hvis jeg tager fejl.
Hvis jeg har ret, -
- skal de været velsignet i al evighed.
Ramses?
Ramses.
Knæl!
Forsvind!
Morder!
Barnemorder!
Deres børn døde i nat.
Mit ligeså.
Er det din gud?
En barnemorder?
Hvad er det for fanatikere, der tilbeder sådan en gud?
Ikke ét hebraisk barn døde i nat.
Skrub ...
... af.
Forsvind.
Alle sammen!
Forsvind!
Tag til Kanaan, hvis det er det, I vil.
Tilbage til jeres fædrene drømmeland.
Bare forsvind!
Som du befaler.
Her er den rute, jeg fulgte.
Herfra drager vi sydpå mod Det Røde Hav.
Ved ebbe kan vi krydse strædet her til fods.
Ved du, hvorfor du sover så trygt, min dreng?
Fordi du ved, du er elsket.
Med al respekt ...
Hvis vi skal indfange 400.000 slaver, -
- kan vi få brug for flere end tre divisioner.
Vi skal ikke indfange nogen.
Fremad!
Vi bør holde hvil.
Nej.
Vi er ikke i sikkerhed, før vi har krydset havet.
Moshe!
Ramses.
4.000 soldater. Tusind stridsvogne.
Hvor langt væk er de? - Fire dagsridt.
Mindre, hvis de ikke lader hestene hvile.
Ramses!
Vi må lade hestene hvile, -
- og soldaterne med.
Strædet ligger i den retning.
Den længste og nemmeste vej -
- er ned langs vestkysten.
Eller også kan vi drage gennem bjergene.
Bjergene?
Hvorfor går vi ikke bare den vej?
Den vej kan Ramses også tage.
Bjergpassene er farlige, -
- men de er for snævre til Ramses' stridsvogne.
Det ville give os kærkommen tid.
Hvad siger Gud til dig?
Bjergene.
Kan vi klare det?
Fremad!
Hvilken vej tager vi?
Vent her.
Vi har brug for din hjælp.
Jeg ved ikke, hvor jeg er.
Du vil ikke hjælpe mig.
Du vil ikke hjælpe dem.
Denne vej.
Afgang!
Denne vej!
Er du sikker?
Jeg er helt sikker.
Men kan vi slippe igennem med vores udrustning -
- og vores vogne?
De troede ikke på, de kunne få deres med.
Hvad ved de?
De har aldrig været her før.
Måske har Moses.
Er det flod eller ebbe nu?
Det er ligegyldigt.
Vi er ikke ved strædet, vel?
Nej.
Ved du overhovedet, hvor vi er?
Ja!
Vi er et sted, hvor vi har et hav foran os -
- og en hær bag os!
Hvad gør vi så nu?
Hær eller ej har vi brug for hvile.
Jeg har ført dem på vildspor.
Jeg har forladt min familie.
Jeg har svigtet dig.
Jeg er ikke den, jeg troede, jeg var.
Hvad sker der?
Strømmen.
Den er stærk.
Vi må krydse her.
Og det skal være nu.
Vi krydser her.
Vi krydser her!
Gør jer klar!
Vi krydser her!
Sig det videre!
Dine befalinger er som Egyptens piskesnert.
Vi er ikke længere slaver.
Og dog er I ikke frie.
I har mistet troen -
- på Kanaan, -
- jeres forfædres land.
I har beæret mig ...
... med jeres tillid.
Nu beærer jeg jer med min tro.
Følg mig, og I skal blive frie.
Bliv her, og I vil dø.
Vær ikke bange.
Gud er med os!
Gå og gør jer klar!
Gå!
Gud er med os!
Sig det videre! Vi krydser her!
Skynd jer at samle jeres ejendele -
- og stil op i grupper!
Hurtigt!
Kom så!
Støt!
Hold til højre! Helt tæt!
Videre!
I har intet at frygte!
Der sker jer ikke noget!
Hold til højre! Til højre!
Ramses!
Stop!
Stop! Stop!
Videre.
Fortsæt!
Fortsæt! Fremad!
Dér.
Josva!
Aron!
Løb!
Løb, alle sammen!
Af sted!
Løb mod kysten!
Moshe.
Vi må væk!
Ramses!
Videre!
Ramses, stop!
Alle mand omkring!
Omkring!
Khyan!
Af sted.
Broder ... - Af sted! Det er en ordre!
Kom! Du når aldrig tilbage!
Hurtigere!
Her er kun mig.
Sid ned.
Min familie -
- er ikke langt herfra.
Din familie?
Min anden familie. Min hustru og min søn.
Jeg har tænkt på, -
- om jeg kunne få dem overtalt til -
- at slutte sig til os, men måske ...
Måske er det uklogt.
Selvfølgelig skal de med.
Vi har lang vej igen.
Der kan ske meget ...
... inden ...
... vi når frem. Hvis vi når frem.
Tror du ikke, man vil byde os velkommen i Kanaan?
De vil betragte os som en invasionsmagt.
De har ikke noget valg. Vi er lige så talrige som en stamme.
Som en hel nation af stammer, og det bekymrer mig.
Hvorfor?
Så mange mennesker.
Behøver du at spørge?
Men vi har jo et fælles mål.
Det har vi nu.
Hvad sker der, når flugten er forbi?
Ramses ...
... den Store.
Tak.
Gershom.
Gjorde du, som du sagde?
Hvad sagde jeg?
At du ville give afkald på din tro ...
... for at beholde mig.
Nej.
Godt.
Nu får du brug for den mere end nogensinde.
Hvem er de?
De er mit folk.
Hvem gør dig lykkelig?
Det gør du.
Hvad er det vigtigste i dit liv?
Det er du.
Hvornår forlader jeg dig?
Aldrig.
Må jeg have lov?
Værsgo.
Hvad mener du om det?
Jeg ville ikke gå med til det, -
- hvis ikke jeg var enig.
Sandt nok.
Det har jeg bemærket.
Du er ikke altid enig med mig.
Ej heller du med mig, har jeg bemærket.
Og dog er vi her, stadig på talefod.
Men det vil ikke vare ved.
En leder kan vakle, -
- men sten ...
... består.
Disse love vil vise dem vejen i dit sted.
Er du uenig ...
... må du hellere lægge hammeren.
Tekster: Team Irene www.nxtgn.org